15 juni, 1944.
USA:s armé invaderar Saipan och norra Marianerna.
Marinsoldaterna landstiger i sydväst-
-för att ta kontroll över ön.
Det av Japan kontrollerade Saipan har över 20 000 invånare-
-och försvaras av över 30 000 vältränade japanska soldater.
Trots att det var ett av Japans viktigaste fästen i Stilla havet-
-kollapsade Saipans försvarare-
-inför den över 70 000 man starka amerikanska krigsmaskinen.
Och under åtföljande strider utplånas större delen av Japans styrkor.
De överlevande flyr till Mount Tapochau som ligger mitt på ön.
Ner med huvudet! Ner!
Fältläkare!
-Hjälp! -Jag går.
Fältläkare!
-Ammunition! -Finns ingen!
Fältläkare!
Fientligt flyg! Stanna här!
Det gör ont!
Hallå! Naito!
Naito!
Japanerna på ön vet inte att deras flotta lider nederlag ute på havet.
Japans krigsledning tvingas ge upp försvaret av Saipan.
De ovetande försvararna fortsatte kämpa.
I tron på de kejserliga styrkornas oundvikliga seger.
I tron på deras land.
Ur vägen! Sätt fart!
Ur vägen! Kör åt sidan. Flytta på er.
Ursäkta, kapten. Kör bara vidare.
Rör på benen! Flytta på er! Hallå!
Fan vad många japaner!
Imorgon är lägren överfulla.
Om ett par dar är det kört för de gula aporna uppe i bergen.
De har order att stoppa oss till varje pris.
De japanska soldaterna är tuffa. De ger inte upp.
Du vet inte vad du snackar om, korpral. Så håll det för dig själv.
Uppfattat.
Se upp, för helvete!
Ta det lugnt, korpral. Annars tar jag jeepen och du får gå. Uppfattat?
Ja, sir.
Allt väl?
-Helvete. Jag borde ha stannat. -Bara jappar, sir. De klarar sig.
Vad betyder det, sir?
Japaner värdesätter varje möte, för det kommer aldrig igen.
Om du är uppmärksam, kan du lära dig något här.
Hur lärde du dig språket, sir? Japansk flickvän eller nåt?
Pluggade i Japan i två år. Hann tyvärr inte med att skaffa flickvän.
Men du ville.
-Ögonen på vägen. -Uppfattat.
Resten av trupperna ska evakueras till Matanza.
43:e divisionen under gen. löjtnant Yoshitsugu Saitos befäl...
Ska segra till slut.
Vi håller ställningarna till den 4: e juli.
Är det här slutoffensiven?
Seger till slut!
Nu ska fienden allt få se vår kämpaglöd.
Bara de som är i stridbart skick ska till Matanza.
De sårade drar sig tillbaka.
Det var allt!
Håll i honom.
Håll ut!
Det gör ont, eller hur?
Ursäkta...
Jag vill inte till Matanza.
Jag stannar här och tar hand om de sårade.
Det är inte mer än rätt.
Jag kan inte lämna dem åt fienden.
-Är du Lewis? -Ja, sir.
Sätt dig, kapten. Vi är inte så formella här.
Tack, sir.
-Jag har hört att du talar japanska. -Japanerna kanske inte håller med.
-Var är du från? -Boston, sir.
Så du har gått på fint universitet?
-Det kan man nog säga. -Jag ska försöka bortse från det.
Jag behöver din hjälp, Lewis.
Jag förstår inte japanerna. Bushido och självmordsgrejen. Det är...
Helt tokigt.
Det handlar om stolthet. Ett tankesätt som de odlat i flera århundraden.
Att ha ihjäl sig själva?
Känner du...
Känner du till de här, sir?
Nej. Vad är det? Nån slags japansk lyckoamulett?
Nej, sir.
Det är shogi-brickor.
Japanska schackpjäser, så att säga.
Alla är likadana, förutom texten inuti.
Och?
Det enda som skiljer våra brickor åt-
-är vilken riktning de är vända på brädet.
Kom till saken, kapten.
Ja, sir.
Till skillnad från schack... Om jag tar en av dina brickor-
-tar jag den inte av brädet.
Jag vänder bara på den-
-och använder den mot dig, som en del av min armé.
Vad fan har det att göra med deras självmord?
Japaner värderar lojalitet mot sin herre högt.
Om man blir tillfångatagen förväntas man tjäna sin nye herre-
-men lika stor lojalitet.
Så varför kapitulerar de inte bara och strider på vår sida?
Om de blir tillfångatagna, riskerar de att förråda sin kejsare.
Så de väljer att dö. Istället för att ta den risken.
-Du förstår, sir, japanerna... -Kapten! Jag är ingen schackspelare.
Om japanerna så vill dö, hjälper jag gärna till. Med eller utan heder.
Jag vill bara få det jävla kriget överstökat.
Förstår du mig?
Absolut, sir.
Lilla flicka...
Hon har feber.
Drick lite vatten.
Fiender!
Bemanna kulsprutan!
Fort!
Anfall!
Här är ingången.
Spräng grottan!
Ta skydd när han kastar.
God jul, jappar!
Sätt fart!
Täck ingången!
Grottan är tom!
Hittar du nåt?
En fru!
-Rör på benen. -Ja, ja.
-Ville ha en sumobrottare. -Vad är det?
Ge mig det.
Jag har också två barn.
Följ med.
Vi ska hämta en leverans från flottan.
Gör inte armén det?
Det går inte när offensiven är igång.
Flottan inleder ingen offensiv. Ni måste hålla ställningarna.
Vi väntar på att den kombinerade flottan återtar ön.
Den stora flottan kommer snart.
Vem är det?
Min underordnade.
Vi behöver inte flottan.
Vi måste kämpa!
-Oförskämt! -Tyst!
Håll klaffen.
Kapten, jag säger sanningen.
Jag är inte rädd för att dö. Med eller utan flottan.
Jag vill vinna kriget.
-Jag med! -Nej, du vill bara dö.
Det är inte sant!
Det kanske krävs att vi dör.
Men vi får inte dö i onödan.
Döden säkrar inte vår seger!
Vi måste döda så många fiender vi kan, för att säkra vår armés säger.
Glöm aldrig det.
Jag talar till officerer och manskap i den kejserliga armén på Saipan.
I över 20 dagar sedan de amerikanska djävlarna angrep-
-har officerer, meniga och civila som tjänar Japans armé och flotta på ön-
-kämpat väl och tappert.
Som väntat-
-har alla gjort sin plikt.
Himlen har inte varit oss nådig.
Vi har kämpat tillsammans hela vägen hit.
Trots nederlagets bitterhet säger vi: "Om jag ändå hade sju liv att ge."
Oavsett om vi går till anfall eller stannar här, återstår bara döden.
Ni, som förstår kejsardömets sanna värde...
Ta detta tillfälle att visa sann japansk manlighet.
Saipan är vågbrytaren i Stilla havet. Må mina benknotor bli ett bålverk.
Som det står i stridsfältsmanualen:
"Välj aldrig att leva med fångenskapens skam."
För vår evige kejsare och landets väl!
Banzai!
7 juli, 1944.
Dagen efter att general Saito och hans befälhavare begick självmord-
-samlades resterna av Japans styrkor vid öns västkusts-
-för ett sista utfall mot angriparna.
Amerikanerna var helt ovetande om deras trupprörelser.
Underrätta oss regelbundet.
Om jag ser något intressant, hör jag av mig.
-Håll dig alert. -Okej.
-Mikey, kom nu. -På väg, sir.
Jag saknar tjejerna på Hawaii.
Jo, de var söta.
De är här!
-Fan, jappar överallt! -Vi har besök! Japaner!
Anfall!
Länge leve kejsardömet!
Ta skydd!
Få igång radion!
AVC, Victor Blue här. Kom in.
Victor Blue, AVC här. Kom.
Detta är Victor Crow! Japanerna stormar oss!
Hämta kaptenen!
Kapten?
Begär artillerield på följande position:
1-6-4!
Jag upprepar, 1-6-4!
Artilleri, verkanseld!
Vi måste härifrån!
Victor Blue, upprepa. Kom in.
Victor Blue, upprepa sista meddelandet.
Mike! Sätt fart! Vi ska till stranden.
Kapten, det var Kravits. De blir stormade.
Vi tar reda på vad som försiggår.
7 juli, under vad som kom att kallas "Banzai-anfallet"-
-dog över 4000 japaner och nästan 2000 amerikaner på några få timmar.
Två dagar senare utropade USA fullständig militär seger på Saipan.
Håll ögonen öppna. Några kan vara i livet.
Så du fruktar döden?
Vem är du?
På tal om de döda...
Horiuchi Kesamatsu.
Underkorpral.
Här. Nära Mount Tapochau.
Japanerna kallar det Helvetesdalen.
Det var här general Saito och befälen begick självmord inför sitt manskap.
Och de gjorde det kvällen innan anfallet.
-Kvällen innan? -Ja, sir. Kvällen innan anfallet.
De vill dö för sin gudomlige kejsare...
Fast de tar gärna med oss i döden.
Och de begår självmord kvällen innan anfallet... Varför?
Genom att dö på det viset inför sina män, visar de vägen.
De blir förebilder.
Fortsätt, sergeant.
Här uppe, vid Marpi Point... Det kallas "Banzai-stupet".
För det verkar som civila kastar sig sig själva över klippkanten.
Kvinnor, barn och hela familjer begår självmord, sir.
Kvinnor och barn?
Varför?
Japanska armén verkar ha berättat-
-att vi amerikaner är kannibaler som torterar folk.
De är skräckslagna, sir.
Japanerna är utan ledare och vi krossade deras armé.
Hör här, grabbar. Vi har slutet i sikte.
Och tack och lov för det.
För det här måste få ett slut!
Du har rätt, överste.
Men vi får inte vara för optimistiska. Situationen är fortfarande explosiv.
Jag vill försöka övertala dem att kapitulera, sir.
-Vill du prata med dem? -De har varken mat eller vatten.
Och de har inget att förlora.
Jag vägrar förlora en enda man till på det där berget!
Du får en månad på dig, kapten.
Sen spränger jag skiten ur dem.
Tack, sir.
Titta! Här finns vatten!
Lev.
Vill du låta fienden veta var vi är?
Fienden kanske kan rädda barnet.
Då dör vi. Det funkar inte.
Vi lever på lånad tid. Vi har inget annat val än att kämpa.
Kom, vi går.
Jag förstår mig inte på dig.
Vad är Accelini för namn? Du ser inte italiensk ut.
Det är navajo, sir.
Det betyder "bråkmakare".
Farfar red med Roosevelt och kavalleriet på Cuba.
Ett ordentligt bråk.
Just det.
Får jag kalla dig "Bråk"?
Alla andra gör det, sir.
Hör ni det?
Det är antagligen en fälla.
Gå inte in, sir.
Tack, sergeant.
Vi ser till att lillkillen får hjälp, okej?
Ja, sir.
Han har dina ögon, sergeant.
Tappa inte bort honom på vägen tillbaka.
Ge honom lite vatten.
Hur gör jag det?
Doppa tummen i fältflaskan och låt honom suga på den. Som du gör.
Håll klaffen!
Japparna kan höra er! Sprid ut er och sök igenom hela området. Nu!
Och ta av dig den jävla mössan!
Kapten Oba!
Ni är i livet.
Och du också.
Korpral Kitano, 135:e infanteriregementet.
Jag heter Oba.
Korpral Kitano leder oss norrut till Mount Tapochau.
Den täta djungeln där är ett perfekt gömställe.
Titta här!
Vad är det?
Här.
Jävla jänkare. De är precis överallt.
Borde vi inte hålla oss i rörelse?
Vi överfaller dem här.
Men vi vet inte om de kommer hit.
Den här stigen leder upp mot Tapochau.
Kalla det intuition.
Okej, ta paus.
Nån som har vatten?
Här, jag har lite.
Hur många gånger måste jag förklara hur man sparar på vattnet?
-Sergeant, den var full imorse. -Du är helt värdelös! Du får inget.
Om jag dör på grund av dig, kommer jag tillbaka och slår ihjäl dig.
-Förstått? -Ja, sergeant.
Granat...
Granat.
En till här, löjtnant.
Sergeant. Det finns en dold stig här.
Jävla gulapor. Hur dumma tror de vi är?
Vad väntar du på?
Okej, då tar reda på vart den leder.
Kom igen.
Håll ordentligt avstånd.
Munroe? Jag gillar inte det här.
Vi drar härifrån. Allihopa, tillbaka.
Bakhåll!
-Sikta högt! -Täck mig!
Akta er!
Reträtt!
Eld upphör!
Jag antar att du tror att japanerna gjorde det här med avsikt?
Sir, de försvann i tomma luften!
Ta hand om de sårade!
-Han är död, sergeant. -Ta id-brickorna.
Var dimman också en del av din plan?
Bara en slump.
Kom ut!
Skjut inte.
Vem är du?
Jag bodde på Tapochau. Jag heter Oshiro.
Hur många är det som bor här?
Jag vet inte riktigt. Kanske omkring 200.
200?
Vi har mat och medicin. Sköterskan från Garapans sjukhus ordnar det.
I amerikanernas läger hade vi fått svälta och blivit torterade.
Det är därför så många civila är här.
Löjtnant Kinbara, från marinkåren.
Löjtnant Nagata från polisen.
Oba, 18:e infanteriregementet. Har ni vapen och ammunition?
En lätt kulspruta, en granatkastare och tjugo gevär.
Därtill fem amerikanska M1-gevär, tio pistoler och ammunition.
Vi är redo för strid.
Vi ska göra motstånd uppe i bergen i väntan på att kunna slå tillbaka.
Stanna här och bevara stridsmoralen.
Uppfattat!
Lycka till, mina herrar.
Kapten?
Tänker ni inte försvara oss?
Det är vår plikt att döda så många fiender som möjligt.
Är ni för upptagna med att rädda er själva?
Vad sa du?
Glöm det.
Det närmar sig lägret.
Tillbaka!
Bår, hit!
Vilken röra.
Stoppa blödningen.
Ta med honom.
Jag beklagar.
Ur vägen!
Vad vill ni nu?
Räkna de överlevande. Både soldater och civila.
Uppfattat!
Börja leta efter ett ställe med plats för 200 människor.
Uppfattat!
Nu är vi 186 soldater och civila.
Svårt att ha alla på samma ställe.
Därför föreslår kapten Oba att vi delar upp oss i tre grupper.
Den första gruppen stannar här.
Den andra gruppen går till Mount Tapochaus västra sida.
Den tredje till området som kallas Nibansen-dalen.
-Skynda er. Det är snart mörkt. -Okej.
Vi ska göra allt för att se till att vänner och familjer får hålla ihop.
Alla ger sig strax av till lägren.
Herr Oshiro...
Jag vet att ursäkter inte hjälper...
Men nu inser jag att vår plikt-
-är att skydda så många liv-
-som möjligt.
Oj! Du är bra på det där.
Jag var geografilärare.
Är det här vi är?
Du är klipsk av dig.
-Jag vet var det växer mango. -Bra. Du och din syster får visa oss.
Ja.
Visa mig också!
Vad är det med dig?
Jag är så hungrig.
Prata inte om det. Då blir det bara värre.
Vem äter råa sniglar? Koka dem först, åtminstone.
Japanska soldater och civila som gömmer sig vid Mount Tapochau!
Visst för den här sången fina minnen med sig?
Amerikanska armén vill inte göra er illa!
Vi ber er, kapitulera nu!
Akira, kom hit.
Jättehärligt!
Stå still.
Ni måste lyda kapten Oba.
För han är den utvalde, som talar med Gud genom mig.
Gud, kaptenen och jag vill besegra...
Nu håller han på sådär igen! Sluta! Ta ut honom härifrån.
Sluta!
Gud har talat. Han älskar dig-
-och ska bevara dig tills du segrar...
Lugn!
Han var Shinto-präst.
Han förlorade förståndet här.
Okej. Försök nu.
Nej, håll det mot axeln.
Och dina knä... Var inte en sån liten flicka. Stå inte kobent.
Räta på knäna.
Hallå!
Horiuchi, jag har sagt åt dig... Inga dumheter i närheten av lägren!
Du siktar här och här...
Du är fortfarande kobent, Aono. Räta på knäna.
Vad i helvete gör du? Är du helt galen?
Tack så mycket.
Jag hoppas vi kan göra det igen.
Sluta leka med vapen.
Ditt förnamn är väl Chieko?
Sluta kalla dig Aono som om du vore en man.
Aono duger bra.
Mitt förnamn användes av mina kära.
Och ingen av dem finns kvar.
Aono-
-tänker döda amerikaner.
Hur gamla är dina barn, kapten?
Den äldste är i Akiras ålder.
Jag vet inte så mycket om barn.
Jag fick alltid ta hand om min sjuka mor.
Jag oroar mig för de föräldralösa barnen.
Jag oroar mig för dig, kapten.
Kan du inte låta mig ta hand om dig?
Jag ber dig, tänk på saken.
Hur länge räcker maten?
Det hjälper inte att bekymra sig.
Svinen kommer tillbaka.
Redan i morgon.
Ta med alla till de två andra lägren i morgon bitti.
-Hur blir det med maten? -Rädda vad du kan och lämna resten.
Det stör mig.
Att överge våra hem utan att ens kämpa emot.
-Hur långt är det kvar? -Vi är framme.
Det var här vi såg lägret.
Något nytt från flygspaningen?
Sista rapporten, inga livstecken. Japanerna måste gått över åsen där.
Kan de ta sig över åsen på andra sidan berget?
Om de gör det, lämnar de tydliga spår.
Vi får hoppas det.
Okej, Munroe. Vi fortsätter.
De visste att vi var på väg.
Hallå! Vatten!
Vänta! Det finns inget färskvatten på ön!
Gode Gud...
Kapten?
Herrejesus...
Hur är det?
Vem är han?
Försvinner i dimman...
Använder vatten som lockbete...
Och vi vet inte ens hur han ser ut.
-Sergeant. -Han är en jävla räv!
Sergeant, ta det lugnt. Spar på krafterna.
Ta det försiktigt, kompis.
Jag har ett problem.
Och ni kan fanimej lita på att om jag har problem-
-så har ni problem.
Jag blev just utskälld av Washington.
De undrar varför de får rapporter om fientlig aktivitet på Saipan.
En ö som jag för fyra månader sedan sa att vi har kontroll över.
Inom jävligt kort vill jag kunna rapportera-
-att all fientlig aktivitet har upphört.
Mina herrar, vi ska jaga rätt på och tillintetgöra motståndet på berget-
-inom en vecka.
Och därtill! Jag har hört nåt trams om-
-en japansk officer som tror han kan överlista oss.
En räv, sir.
Hursa?
Några säger att han är listig som en räv.
"Listig som en räv..." Värsta sortens skitsnack!
Även om det finns en kille som har befälet, hör här...
Han försvinner.
Försvinner rakt åt helvete inom en vecka.
Det lovar jag er.
Fiendens operationsområde är bara 6500 gånger 5000 meter.
Sådär 200 japanska soldater gömmer sig här.
Och jag vet att ni hittar varenda en.
Vi tar en hel division och genomsöker området.
Jag vill ha en halvmil lång linje av marinsoldater.
Glöm japparna.
Ni ska hitta allt som lever och rör sig.
Japparna ska fångas eller dödas.
Lycka till, mina herrar.
En stor amerikansk styrka är på väg.
De civila börjar bli besvärliga.
De är en börda. Låt amerikanerna ta dem.
Nej, de kan bli dödade.
Mount Tapochaus östsida är mest branta klippor.
Men det finns många klipphyllor halvvägs upp.
Försiktigt.
Djungeln förhindrar att vi blir sedda från luften.
Det dåliga fotfästet gör att de har blicken på marken.
Det är vår enda chans.
Du klarar det.
Förlåt mig.
-Försiktigt. -Kom nu, mor.
-Vad är det? -Fru Okono tvekar.
Min mor är inte så frisk.
Hon klarar inte att vara så högt uppe så länge.
Vi blir bara till besvär för er allihop.
Jävla grenar.
Hittar ni nåt där nere?
-Nej. -Okej. Fortsätt.
Har ni kollat runt foten av berget? Kom.
-Okej. -Ser ni nåt?
-Jag måste hosta. -Håll igen.
Det kliar i halsen.
Bakhåll!
Helvete! Hur många?
Kom igen!
-Sätt fart! -Han är efter mig!
-Han är bakom klippan. -Gå runt åt höger.
-Till vänster. -Nu!
Granat!
Då ska vi se hur det gick, kapten. Vad har vi vunnit?
Med alla soldater till vårt förfogande! Vi fångade sex livrädda civila.
Dödade tre japanska soldater.
Och förlorade elva amerikanska marinsoldater.
-Vi misslyckades. -Vi underskattade.
Underskattade?
Vi hittade dem inte ens, för helvete!
Vem är Räven, Lewis?
Vad fan heter han?
Är han trollkarl? Är han Harry Houdini?
Han ligger bakom försåtmineringen.
Och det var nog han som såg till att vi hittade barnet, överste.
Han är smart.
Smart? Så fan heller.
Vad tror du generalerna säger?
Vi gjorde inte ett skit! Det kommer de säga.
Och de har rätt!
Ut från mitt jävla kontor!
Soldatens liv är inget för mig.
Små tennskålar och ätpinnar av tenn
Jag är inte död än och allt jag får att äta
Är en liten skål av ris som en jävla offergåva
Ni behöver inte hjälpa till.
Jag klarar det själv.
Alldeles ensam!
Jag ska döda 100 amerikanska soldater.
Jag har dödat 31 hittills.
Dödar jag 10 om dagen når jag målet om en vecka.
Jag behöver inte din hjälp!
Jag vill döda alla svinen!
Ursäkta, jag hörde att ni har en kvinna här som känner till Räven.
Räven? Vilken räv?
-De civila vi tog hit från berget? -Alla här är civila, kapten.
Kapten, du får inte gå in dit.
Haruko?
Det är jag som är Haruko.
Ursäkta mig.
Jag vill fråga dig om Räven.
Räven?
Befälhavaren på Mount Tapochau.
Mannen som ledde er.
Han visade oss ett barn för att rädda det.
Han är verkligen en god ledare.
Jag känner mannen du talar om mycket väl.
Mannen ni fruktar och kallar Räven-
-är kapten Oba.
Oba?
Kapten Oba Sakae.
Oba Sakae...
Jag begriper fortfarande inte japparna, kapten.
Kapten Sakae Oba.
18:e kejserliga infanteriet.
Räven. Det är hans namn, överste.
Jaså, minsann.
-Ta hand om dig, Lewis. -Lycka till, sir.
När du får tag i Oba, hälsa honom en sak från mig.
Hälsa honom...
Han är en skitstövel.
Jag ska hälsa det, sir.
Givakt!
Breezy, kör till flygplatsen.
Ja, sir.
Lediga!
När jag fick höra att jag skulle till Saipan, packade jag metspöt.
Jag kan i alla fall tänka på fiske.
Jag hoppas dagen då vi alla kan åka på fisketur kommer snart, sir.
Jag med.
Du vet mer om det här stället än jag.
Jag vill höra vad du vet.
Vi har försökt få dem att kapitulera genom psykologisk krigföring.
Det har funkat med enskilda individer, men...
Inte med de större grupperna som gömmer sig på berget.
Sätt dig.
Vad skulle du ändra på?
Jag vill fortsätta med flygbladen, men skapa några nya.
Skräddarsydda för folk här på ön.
Vi måste sluta använda ordet "toko".
Japanerna är ett stolt folk. De kapitulerar aldrig.
Jag är medveten om det, kapten.
Fortsätt.
Vi måste ge dem en utväg som inte medför skam.
Kanske säga "upphör med motståndet" istället för "kapitulera".
Nåväl, kapten.
Pröva den metoden.
Men kom ihåg att vi har begränsat med tid.
Det var allt. Utgå.
Ja, sir. Tack, sir.
Kapten?
Du verkar ha en förståelse för den här kulturen.
Vad är kärnan i japanernas absoluta förpliktelse att inte kapitulera?
Känner du till de här, sir?
Jag vill rädda japanerna som bor i bergen.
Jag vill inte att någon mer dör.
Jag vill skapa ett flygblad som får dem att sluta göra motstånd.
Kan någon av er hjälpa mig?
Alla vi som är här-
-har på grund av er amerikaner-
-förlorat familj och vänner.
Jag själv har förlorat två barn.
Jag kan inte hjälpa dig.
Kapten...
Jag vill inte att Japan och USA fortsätter detta onödiga krig.
Jag vill hjälpa till.
Menar du det?
Ja.
Låt bli dem! Det är en fälla! Låt bli dem!
Vad är det här?
Jag kan inte tror det.
Är det ett foto av Tokyo?
Bito, du är från Tokyo.
Jag är osäker, men det liknar stadsdelen Ginza.
Tokyo ligger i ruiner?
Herr Oshiro?
Ja?
Fotot på flygbladet är chockerande.
Finns det en civil japan i USA:s läger som vi kan lita på?
Jag är Oba.
Jag är Baba.
Den här vägen.
De släppte flygblad över Tapochau.
Fotot i flygbladet...
Visst är det en förfalskning?
Jag hjälpte till att skapa flygbladen.
Det finns många foton-
-av brända marker och städer. Foton av vårt ödelagda hemland.
Lyssna till deras vädjan om att sluta strida.
De har en ny chef. Det är försoning i luften. Tiden är inne.
Vi...
Vi tänker inte ge upp.
Tänk över saken, kapten.
Jag har hört att flygplan, lastade med formidabla vapen-
-lyfter från denna ö varje dag.
Herr Oba?
Får jag fråga en liten sak?
Bland de civila hos er...
Finns det en bror och en syster som heter Akira och Emiko?
Ja.
Det är underbart!
Underbart.
Det är mina barn.
Vi kom ifrån varandra och jag har inte sett dem sedan dess.
Jag ber dig. Ta väl hand om dem.
Oba?
Har du tid en minut?
Här.
Vill du inte se honom innan du går?
Du klarade dig.
Kapten! Fort, härifrån!
Här inne... Vem var det?
Vad gjorde han?
Kolla.
-Inget. -Kolla fönstren.
-Ingen här. -Ser du nåt?
-Vad letade Oba efter i lägret? -Förnödenheter och information.
-Han försökte få ett foto bekräftat. -Och?
Jag sa att det var sant. Han blev chockerad.
Överste, vi måste göra något mer aggressivt för att få dem att ge upp.
Som?
Vi lovar dem mat och medicin. När de kommer, fångar vi dem.
Nej. Varken hedervärt eller effektivt.
Om vi gör det... De som är kvar på berget ger aldrig upp då.
Överste, svek är inte svaret.
Jag går upp på berget.
Säg till översten att jag tänker övertala dem att ge upp.
Mr Baba säger att han går upp på berget-
-och övertygar dem om att komma ned.
Mr Baba, om en japan kan övertala dem att komma ner-
-får du gärna göra ett försök.
Kanske ett litet samtal japaner emellan är vad som behövs.
I nuläget har vi inget att förlora.
Du fick tillåtelse.
Tack så mycket.
Kapten, du har fria händer när det gäller att hitta en fredlig lösning.
Se till att herr Motoki här också får allt han behöver.
Herr Ito?
Herr Ito!
Vi har slut på bandage och medicin. Vad ska jag göra?
-Vi vet att vi saknar förnödenheter. -Ni vet ingenting!
Jag hade kunnat rädda många fler om jag haft rätt saker.
-Jag har också förlorat vänner! -Nu räcker det!
Det gäller er bägge två.
Ni får förnödenheter från armésjukhuset, eller hur?
Jag vet precis vad vi saknar.
-Låt mig följa med... -Nej.
Vi tar hand om det.
Kapten Oba.
Fortare!
Rör på benen!
Kom igen!
Han är en av amerikanernas lakejer.
Herr Baba?
Vad gör du här?
Jag kom för att be er att ge upp.
Tror du verkligen vi går med på det?
Stopp!
Bad amerikanerna dig att göra det?
Emiko och Akira?
Hur mår de?
Fienden frestade dig med dina barn, så du gick hit för att spionera.
Jag vill träffa mina barn!
Jag vill ta med dem. Är det så fel?
Håll klaffen, förrädare!
Struntar du helt i Japan?
Det är lite sent att gråta. Du borde hållit reda på dem bättre.
Försvinn.
Herr Oba...
Om något händer mina barn-
-dödar jag dig.
Vad är det, Aono?
Vad är det? Har du en present åt mig?
Nå?
Jag vill be dig om en tjänst.
Låt höra.
Var vänlig att vänta utanför.
Jag kallar på dig om han går med på att träffa dig.
Okej. Men bara om han går med på det.
Han får inte tro att vi försöker lura honom.
Tänk inte på oss. Vi håller oss undan.
Tack.
Skynda dig.
Vänta...
Tiden är inne.
Tack, det här blir till stor hjälp.
Herr Oba, kan du inte tänka om?
Nej! Vi kämpar till det bittra slutet.
Den amerikanske kaptenen väntar faktiskt i närheten.
Det är inte som du tror.
Akta er!
Nu, nu, nu!
Kom igen!
Skjut inte! Stanna!
Ni förstår inte! Skjut inte!
Ge eld!
Täck mig!
Jappar vid stängslet!
Ta dem!
Aono!
Kapten!
Fall tillbaka!
In bland träden!
Sluta skjuta!
Vad i helvete hände?
Jag vet inte.
Han klarar sig inte...
-Det är någon här... -Till sjukhuset med dem.
-Kapten! Är du oskadd? -Tänk inte på mig.
Vi blev förrådda. Och av en japan.
Horiuchi är död.
Och Aono...
Hon är säkert också död.
Du tänker väl inte lämna över dem till fienden?
Det får vi inte göra!
Lämna inte de civila till fienden.
De blir dödade.
Vi har nästan slut på mat och medicin.
Jag kan inte garantera deras trygghet.
Jag har beslutat att de civila ska gå ned till amerikanernas läger.
Kapten...
Om du ger order om att överlämna våra civila till fienden-
-så vägrar jag lyda.
Jag är övertyga om-
-att ni allihop-
-får sätta fot på Japans mark igen.
När den dagen kommer-
-ber jag er att ibland tänka på er tid här på Mount Tapochau.
Och på oss soldater som delat denna tid med er.
På det viset-
-får vi kanske följa med er hem.
Åtminstone i era tankar.
Herr Oshiro?
Jag lämnar dem i dina händer.
Ärligt talat är jag en aning lättad.
Såja.
Till våra goda och lojala undersåtar:
Vi har beordrat vår regering att meddela USA-
-Storbritannien, Kina och Sovjet, att vi accepterar villkoren...
Kejsare Hirohitos tal om Japans kapitulation-
-spelades in och sändes till hans lojala undersåtar.
Även här i Camp Susupe.
Det är inte möjligt!
Fienden försöker bedra oss!
Jag undrade varför vi inte sett några flygplan på sista tiden.
De måste låtit bli för att få oss att tro på lögnerna!
Ikegami?
Jag har hört att du frisknat till. Hur är det med dig?
Jag beklagar alla besvär jag förorsakat dig.
Och så många andra.
Du sa att jag skulle vinna.
När händer det? Snart?
Jag minns ingenting.
Jag borde inte ha trott dig.
Jag kom just därifrån.
Säkerheten på basen har blivit ganska slapp.
Det är lätt att komma och gå.
Vad fick du reda på?
På grund av USA:s hjärntvätt-
-tror de flesta japaner på den hemska historien.
6 augusti, Hiroshima.
9 augusti, Nagasaki.
Ett nytt vapen användes.
Städerna lades i ruiner på ett ögonblick och oerhört många dog.
Och därtill...
Hans Kejserliga Majestät-
-har meddelat att kriget är slut.
Så Japan-
-besegrades?
-Vi måste göra motstånd! -Vi ger inte upp!
Ge order till anfall, kapten!
Trots att de visste att Japan kapitulerat-
-vägrade Oba och hans män att komma ned från berget.
-Ville du tala med mig, överste? -Ja, kom in.
Vi fick ett meddelande. Oba vill tala med oss.
Oba?
-Tänker han ge upp? -Nej.
Han vill tala med en representant för USA:s armé.
Han ska ha sin vilja igenom ända till slutet...
Jag talar gärna med honom, sir.
Du har min tillåtelse.
Tack, sir.
Du beundrar honom, eller hur?
Ja, sir.
Var lärde du dig engelska?
l Singapore. På grund av kriget.
-Du talar bra engelska. -Tack.
-Har du en amerikansk flickvän? -Nej.
Håll ögonen på vägen!
Stopp.
Vad är det?
Ni väntar här.
Vad gör du här?
Det som hände den natten...
Jag är ledsen att det blev så.
Kapten Lewis talar mycket bra japanska-
-och vill gärna tala med dig personligen.
Kapten Oba, förmodar jag.
Det är en ära att få träffa dig.
Jag bodde i Japan i två år.
Jag tyckte om Kabuki-skådespelaren Uzaemon.
Men han har gått bort nu.
Annars han kunnat uppträda igen nu när kriget är över.
Det är verkligen en skam.
Du och dina män kämpade med heder.
Men kriget är över nu.
Vi är inte längre fiender.
Herr Oba, låt oss återvända till Japan tillsammans.
Vi vill inte kapitulera.
Så vi tänker inte komma ned.
Men...
Arméns personal måste lyda alla order.
Om det fanns några order om det, skulle vi lyda.
Verkligen?
-Stopp! -Vänta...
Kitani...
Det var för mina bröder.
Jag tänker aldrig ge upp.
Kapten Oba...
Gav du order om det?
Följde han dina order?
Fröken Okuno?
Ja?
Kaptenen har tydligen beslutat sig för att komma ned från berget.
Har han?
Jag undrar om vi kan göra något för dig.
Får vi träffa kaptenen igen?
Det här är kläder till dem allihop.
Ville du tala med mig, kapten?
Samla ihop manskapet.
Det har kommit order från general Amou på Pagan.
Uppfattat!
Något nytt om Kitani?
Ingenting.
"Vi beordrar alla japanska styrkor att sluta strida-"
"-i enlighet med kejsarens proklamation."
"Till de allierades befäl vid Saipan, USA:s amiral Francis Whiting-"
"-och arméchefen överstelöjtnant Howard G. Kurgis..."
"Vi kapitulerar härmed villkorslöst."
"Underskrivet, generalmajor Umahachi Ano."
På order av Japans kejsare och regering och å dess vägnar...
Jag är...
Stolt över att ha fått kämpa vid er sida.
Jag känner mig hedrad.
Ni gjorde mer än någon kunde kräva.
Ni har inget att skämmas över.
Låt oss hålla våra huvuden högt-
-och gå ned från berget.
Att möta framtiden och leva för den-
-är nu vår högtidliga plikt.
1 december, 1945.
För att hedra våra fallna bröders själar-
-tillägnar vi dem denna salut.
Ladda!
Redo!
Ge eld!
Det börjar nog regna snart.
Avdelning! Halt!
Uppställning, fyra led!
Vänster om!
1 december, 1945...
Vid foten av Mount Tapochau på ön Saipan...
Efter 512 dagars strider-
-tog kriget äntligen slut för kapten Sakae Oba-
-och hans 47 man stora armé.
Visste du, kapten Oba, att vi gav dig namnet "Räven"?
Räven?
Din strategi fick oss att springa som yra höns.
Jag hade ingen strategi.
Jag stred bara så gott jag kunde.
Den här vägen.
Tack.
Kapten Oba...
Du är precis som jag väntade mig.
Du ledde dina soldater mästerligt i ett och ett halvt år uppe i bergen.
Du är ansvarig för att ha räddat över 200 japaners liv.
Men jag är också ansvarig för att ha dödat många fler än så.
Inget av det jag gjorde på denna ö-
-förtjänar några lovord.
Aono.
Får jag hålla honom?
Han vet ingenting om Japan.
Jag vill...
Visa det för honom.